Ne | Po | Út | St | Čt | Pá | So |
---|---|---|---|---|---|---|
1 | 2 | 3 | 4 | |||
5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 |
26 | 27 | 28 | 29 | 30 |
15. listopad 2017, Středa
4. týden žaltáře
Druhé mezidobí, 32. týden
Sv. Alberta Velikého, biskupa a učitele Církve, nezávazná památka
Pro OP: Sv. Alberta Velikého, biskupa a učitele Církve, svátek
invitatorium
modlitba se čtením
ranní chvály - komb.
tercie - dopl.
sexta - dopl.
nona - dopl.
večerní chvály
kompletář
nepoužívat společné texty
vygenerování modliteb
uspořádání liturgie hodin
modlitby za zemřelé
posvěcení chrámu
latinská verze
starší verze breviáře
Denní modlitba církve (breviář) ze serveru http://breviar.op.cz
V. Bože, shlédni a pomoz.
R.
Pane, pospěš mi pomáhat.
Sláva Otci i Synu i Duchu Svatému,
jako byla na počátku i nyní i vždycky
a na věky věků. Amen. Aleluja.
HYMNUS
Jitřenka poslem slunce je,
temnoty noci zahání,
vybízí, bychom po zpěvu
ve stopách Albertových šli.
Mnohých se apoštolem stal,
spásy jim cestu zvěstoval,
by z temnot spánku povstali,
Kristovo světlo šířili.
Jako horlivý služebník
své stádce bránil před škůdci,
chránil, k jednotě přiváděl,
života zdroj on ukázal.
Pokoj jsi hájil horlivě,
Alberte, tady na zemi,
teď pokoj věčný na nebi
vyprošuj také pro všechny.
Chvála a věčná sláva buď
Bohu Otci i se Synem,
též Duchu, jenž je Zastáncem,
kéž na věky zní vesmírem. Amen.
ŽALMY
Ant. 1 Blahoslavená Panna Maria mu řekla: „Synu, prchni ze světa a vezmi na sebe kázeň bratří Kazatelů.“
Byl vzkříšen a přijal život na věčné časy. (Sv. Irenej)
2 Pane, z tvé síly se raduje král, *
nad tvou pomocí hlasitě jásá.
3 Vyplnils toužení jeho srdce, *
z jeho úst prosby jsi neoslyšel.
4 Ba, tys ho předešel milostí zdaru, *
korunu zlatou mu na hlavu vsadil.
5 Prosil tě o život: dal jsi mu darem *
délku dní života na všechny věky. –
6 Veliká jest jeho sláva dík tobě, *
tys jej vznešenou nádherou oděl.
7 Činíš ho věčným požehnáním, *
z pohledu svého jej radostí plníš.
8 Neboť král v Pána důvěru skládá, *
Nejvyšší nedá mu zakolísat. –
9 [Všechny tvé odpůrce najde tvá ruka, *
pravice tvoje tvé nenávistníky.
10 Strávit je necháš jak v plamenné peci, *
až jim dáš pohlédnout do své tváře.
Pán ať je zahubí ve svém hněvu, *
ať je všechny pohltí oheň!
11 Ze země vyhladíš potomstvo jejich, *
rod jejich z lidského společenství!
12 I kdyby kuli úkladné plány, *
nic proti tobě nepořídí;
13 neboť je obrátíš na útěk všechny, *
jenom co na ně zamíříš lukem.]
14 Povstaň, Pane, v celé své moci! *
Zapějem chvalozpěv na tvoji sílu!
Sláva Otci i Synu *
i Duchu Svatému,
jako byla na počátku i nyní i vždycky *
a na věky věků. Amen.
Ant. 1 Blahoslavená Panna Maria mu řekla: „Synu, prchni ze světa a vezmi na sebe kázeň bratří Kazatelů.“
Ant. 2 Ve všech dílech spatřoval velkolepý div Boží ruky.
Vzdává se chvála za to, co učinil jednorozený Syn Boží. (Sv. Atanáš)
I
2 Dobré je oslavovat Pána, *
opěvat, Nejvyšší, tvé jméno,
3 zrána tvou milosrdnost hlásat, *
za noci potom tvoji věrnost
4 s desítistrunnou harfou, s lyrou *
a s chvalozpěvy při citeře. –
5 Blažíš mě, Pane, svými skutky, *
já plesám nad dílem tvých rukou. –
6 Jak, Pane, skvělá jsou tvá díla, *
jak myšlenky tvé přehluboké!
7 Nerozumný to nepochopí, *
bláhový pro to nemá smysl.
8 Ať jako plevel bují hříšní, *
ať vzkvétají, kdo pášou křivdy,
to všechno jim je k věčné zkáze: *
9 ty však jsi navždy svrchovaný! –
Sláva Otci i Synu *
i Duchu Svatému,
jako byla na počátku i nyní i vždycky *
a na věky věků. Amen.
Ant. 2 Ve všech dílech spatřoval velkolepý div Boží ruky.
Ant. 3 Hlubokým vnitřním smyslem dovedl vycítit pravdu a s láskou o ní mluvil.
II
10 Neboť hle, tvoji nepřátelé, †
tví nepřátelé, Pane, zhynou, *
bezbožní budou rozprášeni.
11 Mně jsi dal sílu tuřích rohů, *
olejem čerstvým pomazals mě.
12 Zvysoka shlížím na odpůrce, *
naslouchám řečem pomlouvačů. –
13 Jak palma vzkvete spravedlivý, *
vzroste jak libanonský cedr.
14 Kdo vsazeni jsou v domě Páně, *
pokvetou na nádvořích Božích.
15 Ponesou ovoce i v stáří, *
zůstanou šťavnatí a svěží
16 a budou svědčit: Pán je věrný, *
je skála má, je právo samo.
Sláva Otci i Synu *
i Duchu Svatému,
jako byla na počátku i nyní i vždycky *
a na věky věků. Amen.
Ant. 3 Hlubokým vnitřním smyslem dovedl vycítit pravdu a s láskou o ní mluvil.
V.
Dbej na sebe a na to, čemu učíš, a buď v tom vytrvalý.
O.
Když si tak budeš počínat, povede to ke spáse jak tebe, tak tvé posluchače.
PRVNÍ ČTENÍ
Z knihy Moudrosti
7Modlil jsem se, a byl mi dán rozum, prosil jsem, a ducha moudrosti v úděl jsem přijal.
8Jí jsem dal přednost před žezly a trůny a bohatství ve srovnání s ní jsem pokládal za nic.
9Nesrovnával jsem s ní neocenitelný drahý kámen, protože všechno zlato je vzhledem k ní jen troška písku
a za bláto lze počítat vedle ní stříbro. 10Miloval jsem ji nad zdraví a krásu, chtěl jsem ji mít raději
než denní světlo, poněvadž nehasne její záře. 11Spolu s ní se mi dostalo všeho dobra a skrze ni
nespočetného bohatství. 12Ze všech věcí jsem se radoval, protože je vedla moudrost, ale nevěděl jsem, že je jejich původkyní.
13Jako jsem se jí nezištně naučil, tak se bez závisti o ni sdílím, neskrývám její bohatství.
14Vždyť je lidem pokladem, který se nikdy nevyčerpá; kdo ho užívají, získávají si Boží přátelství, doporučeni dary,
které vyvěrají z kázně.
17Neboť mi dal správnou znalost věcí, takže znám uspořádání vesmíru i moc živlů,
18počátek i konec i střed časů, střídání slunovratu i proměny
ročních období, 19běh roků a postavení hvězd, 20povahu
zvířat i divoké pudy dravců, moc duchů i myšlenky lidí, rozdíly mezi rostlinami i léčivé síly
kořenů, 21poznal jsem vše skryté i viditelné, neboť mě tomu naučila umělkyně všech věcí – moudrost.
RESPONSORIUM
DRUHÉ ČTENÍ
Jedno z těchto tří:
Ze spisů sv. Alberta Velikého
V zemi překrásné já mám svůj podíl, zhloubi blaží mě mé dědictví.1 v "Hospodin řekl Áronovi: Já jsem tvůj podíl i tvé dědictví u synů
Izraelových.2 Sára, manželka mého pána, porodila syna mému pánu ve svém stáří: dal mu všechno, co měl.3
Sára se překládá jako "paní", a je
to Církev. Syna věčné radosti, květ a dědice plodí Bůh Otec z milosti skrze Církev ve starobě posledních dob. Jemu také dává dědictvím všechno,
co kdy měl, poněvadž tím, že dává sebe, dává všechno, co je jeho. Bůh se za ně nestydí a nazývá se jejich Bohem. Volám: Můj úděl je Pán,
v něho budu doufat.4
Toto jsou tedy výpovědi o otcovském úkonu u těch, které plodí nejvyšší Otec skrze milost.
On rozhodl, že nám dá život slovem pravdy, abychom byli jako prvotiny ze všeho, co stvořil.5 Slovem totiž do nás vtiskl známku své přirozenosti,
a tím i její znalost. Protože všechno, co je poznáváno, poznává se ze známky a znalosti, jakou to zanechává v duši.
Ze znalosti povstává víra,
která otvírá oči, aby viděly Otce. Ze spojení povstává láska, která upírá oči na Otce. Z lásky, jakou má Otec k nám, vzniká naděje, která
pozdvihuje oči vzhůru, aby si žádaly vznešené věci. Nespokojujeme se přece malými věcmi, vždyť doufáme v Otcovu lásku. Z těchto důvodů tedy je
řečeno: "Otec!"
Modlitba nemůže nebýt líbezná a důvěrná, když začíná tím nejdůvěrnějším. Proto se v předešlém říká, že je Otec s námi a že nás vidí vskrytu,
protože je i důvěrný i líbezný. Jinak bychom neměli k němu přístup. Proto je řečeno, že jednorozený, v jehož Duchu jsme přijati za dítky,
je v lůně Otcově.
1 Žl 15 (16), 6
2 Nm 18, 20
3 Gn 24, 36
4 Žid 11, 16; Pláč 3, 24
5 Jak 1, 18
RESPONSORIUM
Nebo:
Z pojednání "O" způsobu modlitby" od sv. Alberta Velikého
Věz, že se musíme na modlitbu připravit. Tato příprava je dvojí, a to vzdálená i blízká.
Vzdálená příprava je zase dvojí, vnitřní a vnější. Vnitřní příprava pak je trojí. Prvá je očištění svědomí. Jestliže nás svědomí neobviňuje,
dodá nám to radostné důvěry v Boha a dostaneme od něho všechno, zač prosíme.1 Druhá je pokoření mysli, protože Pán k prosbě pokorných se
skloní, nezhrdne jejich modlitbou.2 Třetí přípravou je odpuštění křivd. Když se chcete modlit, odpouštějte, máte-li co proti komu, aby i vám
odpustil váš nebeský Otec vaše hříchy.3
Podobně i vnější příprava je trojí. Prvá je plnění přikázání, protože, jak říká Izidor, děláme-li to, co Pán přikazuje, není pochyby, že
dosáhneme toho, oč prosíme. Druhou přípravou je smíření s uraženým bratrem: Přinášíš-li svůj dar na oltář a tam se rozpomeneš, že tvůj bratr
má něco proti tobě, nech tam svůj dar před oltářem a jdi se nejprve smířit se svým bratrem; teprve potom přijď a obětuj svůj
dar.4 Třetí přípravou jsou posty a almužny, kterými je modlitba podepřena. Jak říká
Izaiáš: Lámej chléb hladovému a přijímej k sobě lidi bez přístřeší. Tehdy budeš volat a Pán ti odpoví.5
Blízká příprava pak je podobně dvojí, totiž také vnitřní a vnější. Vnitřní je zase trojí. Prvá je usebranost:
Když se však modlíš ty, vejdi do své komůrky, zavři dveře a modli se k svému Otci, který je ve
skrytosti.6 Vstoupit do komůrky znamená přivolat srdce, uzavřít dveře značí zadržet toto srdce. „Přivolat
srdce“ pak znamená shromáždit v nitru myšlenky a city rozptýlené venku.
Druhou přípravou je upření pozornosti na Pána. Opravdově se modlíme, když nejsme myšlenkami
jinde. Proto se má duch nejdříve očistit a má se odpoutat od myšlenek na pozemské věci, aby se
oproštěný pohled srdce zaměřil pravdivě a prostě na Pána. Ať ustoupí všechny myšlenky na věci tělesné
a světské a ať pak duch nemyslí na nic jiného než na to, že se modlí. Vždyť i kněz předesílá před
modlitbou prefaci, tedy jakousi předmluvu, a připravuje srdce bratří slovy: „Vzhůru srdce!“ Oni mu
odpovídají: „Máme je u Pána“, aby se nitro uzavřelo všemu, co se tomu protiví, a otevřelo se pouze Bohu
a abychom neměli něco jiného v srdci a něco jiného na jazyku.
Jak můžeš žádat, aby tě slyšel Bůh, když ty sám se neslyšíš? Chceš, aby Pán pamatoval na tebe, když ty sám na sebe nepamatuješ? Taková nedbalá
modlitba je urážkou Boží Velebnosti. Oči při ní bdí, a srdce spí. Zatímco křesťan by měl srdcem bdít i ve spánku. -
Třetí přípravou je vzbuzení zbožného citu vůči Bohu. To se děje hlavně rozjímáním o naší ubohosti a o Boží dobrotě či milosrdenství. Úvahou
o své ubohosti se poučme, oč potřebujeme prosit, úvahou o Božím milosrdenství poznejme, s jakou toužebností máme prosit.
Vnější příprava pak záleží ve třech věcech, totiž v postoji, v oblečení a v pohybech. U postoje je jisté, že je dovoleno modlit se vstoje,
vsedě, i vleže. Avšak při veřejných modlitbách máme zachovávat formu ustanovenou Církví nebo našimi představenými. Co se týká oblečení, věz,
že tomu, kdo se modlí, sluší oděv skromný a nenápadný. Dále věz, že k pohybům patří pokleknutí, rozpjetí rukou, bití v prsa, pozdvižení očí
a tváře vzhůru nebo klanění, sevření rtů neboli ztišení, prolévání slz, sténání, vzdechy apod.
1 Jan 3, 21-22
2 Žl 101 (102), 18
3 Mk 11, 25
4 Mt 5, 23-24
5 Iz 58, 7.9
6 Mt 6, 6
RESPONSORIUM
Nebo:
Z komentáře na Lukášovo evangelium od svatého Alberta Velikého
To konejte na mou památku.1 K tomu připomeňme dvě věci. Za prvé: příkaz slavit eucharistii;
to je naznačeno slovy: To konejte. A za druhé: je to památka na Pána, vydávajícího se pro nás na smrt.
Říká tedy: To konejte. Nelze přikázat nic užitečnějšího, nemohlo být přikázáno nic líbeznějšího, nic
prospěšnějšího k spáse, nic, co by si víc zasloužilo lásku, nic, co by se víc podobalo věčnému životu.
Ukážeme to nyní jednotlivě.
Je to užitečné k odpuštění hříchů a zvláště užitečné pro život, abychom získali plnost milosti.
Nebeský Otec chce pro nás jen to nejlepší, abychom se stali účastnými jeho svatosti.2 A účast na této
svatosti se uskutečňuje Kristovou obětí, to jest tím, že se ve svátosti vydává Otci jako oběť za nás, a nám
se vydává k požívání. Pro ně se zasvěcuji.3 Kristus skrze věčného Ducha přinesl sám sebe Bohu jako
oběť bez poskvrny; on nám očistí svědomí od mrtvých skutků, abychom mohli sloužit Bohu živému.4
Blízká příprava pak je podobně dvojí, totiž také vnitřní a vnější. Vnitřní je zase trojí. Prvá je usebranost:
Když se však modlíš ty, vejdi do své komůrky, zavři dveře a modli se k svému Otci, který je ve
skrytosti. Vstoupit do komůrky znamená přivolat srdce, uzavřít dveře značí zadržet toto srdce. „Přivolat
srdce“ pak znamená shromáždit v nitru myšlenky a city rozptýlené venku.
Druhou přípravou je upření pozornosti na Pána. Opravdově se modlíme, když nejsme myšlenkami
jinde. Proto se má duch nejdříve očistit a má se odpoutat od myšlenek na pozemské věci, aby se
oproštěný pohled srdce zaměřil pravdivě a prostě na Pána. Ať ustoupí všechny myšlenky na věci tělesné
a světské a ať pak duch nemyslí na nic jiného než na to, že se modlí. Vždyť i kněz předesílá před
modlitbou prefaci, tedy jakousi předmluvu, a připravuje srdce bratří slovy: „Vzhůru srdce!“ Oni mu
odpovídají: „Máme je u Pána“, aby se nitro uzavřelo všemu, co se tomu protiví, a otevřelo se pouze Bohu
a abychom neměli něco jiného v srdci a něco jiného na jazyku.
A nemůžeme konat nic líbeznějšího. Vždyť co by mohlo být líbeznějšího než to, v čem Bůh ukazuje
celou svou dobrotu vůči nám? Neustále jsi jim poskytoval hotový chléb z nebe, který je schopný
dát všechnu rozkoš a ukojit každou chuť. Od tebe poslaná výživa ukázala totiž tvoji něžnost k tvým
dětem, neboť vyhovovala přání toho, kdo ji požíval, a přizpůsobovala se chuti, jak si kdo přál.5
A nemohlo být přikázáno nic prospěšnějšího k spáse. Vždyť tato svátost je plodem stromu života,
a kdo ho požívá s upřímnou vírou a zbožností, neokusí nikdy smrt.6 Stromem života je těm, kdo
se jí chápou, blažení jsou ti, kdo se k ní vinou.7 Kdo jí mne, bude žít ze mne.8
A nemohlo být přikázáno nic, co by si víc zasloužilo lásku. Vždyť tato svátost uskutečňuje lásku
a sjednocení. Dát se za pokrm je projevem největší lásky. Což neříkala moje čeládka: Je vůbec někdo,
koho by nenasytil masem?9 Jako by říkal: Tolik jsem je miloval a oni mě, že jsem si přál být v jejich
útrobách a oni si přáli tak mě přijmout do sebe, aby byli mou součástí a stali se mými údy. Opravdu,
žádným jiným způsobem se nemohli tak důvěrně a přirozeně spojit se mnou a já s nimi.
A nemohlo být přikázáno nic, co by se víc podobalo věčnému životu. Vždyť věčný život trvá tím,
že se Bůh ve své dobrotě sám dává těm, kdo žijí v nebeské blaženosti.
1 Lk 22, 19
2 Žid 12, 10
3 Jan 17, 9
4 Žid 9, 14
5 Mdr 16, 20-21
6 srov. Jan 8, 52
7 Př 32, 18 (Vulg.)
8 Jan 6, 57
9 Job 31, 31
RESPONSORIUM
Bože, tebe chválíme. *
Tebe, Pane, velebíme.
Tebe, věčný Otče, *
celá země uctívá.
Tobě všichni andělé, *
tobě všechny moci nebeské,
tobě cherubové, tobě serafové *
bez ustání provolávají:
Svatý, * svatý, * svatý *
Pán, Bůh zástupů!
Plná jsou nebesa i země *
tvé vznešené slávy.
Tebe oslavuje *
skvělý sbor apoštolů,
tebe oslavuje *
velký počet proroků,
tebe oslavují *
bělostné šiky mučedníků;
tebe oslavuje *
Církev po širém světě:
tebe, Otce, *
neskonale velebného,
tvého milovaného, *
pravého a jediného Syna,
stejně jako Ducha Svatého, *
Utěšitele.
Ty jsi Král slávy, *
Kriste!
Ty jsi Otcův *
věčný Syn.
Abys vysvobodil člověka, přijals jeho tělo *
a neváhal ses narodit z Panny.
Ty jsi zvítězil nad smrtí *
a otevřel věřícím království nebes.
Sedíš po pravici Boží *
ve slávě Otce.
Věříme, že přijdeš *
jako soudce.
Proto tě prosíme, pomoz svým služebníkům; *
vždyť jsi je vykoupil předrahou krví!
Dej, abychom byli uvedeni k tvým svatým *
do věčné slávy.
* Zachraň, Pane, svůj lid *
a žehnej svému dědictví.
Kraluj mu *
a vyvyš jej na věky.
Každého dne *
dobrořečíme tobě
a chválíme tvé jméno na věky, *
až na věky věků.
Rač nás, Pane, tohoto dne, *
chránit před hříchem.
Smiluj se nad námi, Pane,*
smiluj se nad námi.
Sešli nám, Pane, své milosrdenství, *
jak v tebe doufáme.
V tebe, Pane, doufám, *
nebudu zahanben na věky.
* Poslední část (prosby) se může vynechat.
PSALMODIE
Ant. 1 Toto posvátné vědění se získává spíš modlitbou a zbožností než studiem.
Hledá Boha, kdo odkládá skutky temnoty.
2 Pane, můj Bože, tebe jen hledám, *
po tobě žízní celá má duše,
po tobě umdlévá touhou mé tělo, *
tak jako vyprahlá žíznivá země.
3 Tolik tě toužím ve svatyni spatřit, *
abych moh' vidět tvou moc a tvou slávu!
4 Vždyť tvá milost je lepší než život, *
proto mé rty ti zpívají chválu. –
5 Tak tě chci velebit, co živ budu, *
ve jménu tvém jenom ruce spínat.
6 Duše má bude jak morkem se sytit, *
jásavě budou tě chválit má ústa.
7 Když v lůžku za noci na tebe myslím, *
rozjímám o tobě za nočních bdění,
8 neboť ty stal ses mi pomocníkem, *
v stínu tvých křídel radostně plesám. –
9 Přilnul jsem k tobě celou svou duší, *
ty mě svou pravicí podpíráš mocně.
10 [Kdo však mi bez příčin záhubu strojí,*
ti se propadnou do hlubin země,
11 ti budou vydáni napospas meči,*
ti se kořistí šakalů stanou.
12 Král pak se bude radovat v Bohu, +
oslaven bude, kdo přísahal na něj,*
protože lhářům se zacpou ústa.]
Sláva Otci i Synu *
i Duchu Svatému,
jako byla na počátku i nyní i vždycky *
a na věky věků. Amen.
Ant. 1 Toto posvátné vědění se získává spíš modlitbou a zbožností než studiem.
Ant. 2 Pane, uč mě, aby můj strom neměl kořeny v zemi, ale v nebi, abych neposkytoval listí slov, ale spíš ovoce dobrých skutků.
57 Velebte Pána, vy díla Páně, *
věčně ho chvalte a oslavujte!
58 Velebte Pána, andělé Páně, *
59 nebesa nebes, velebte Pána! –
60 Velebte Pána, nebeské vody, *
61 mocnosti všechny, velebte Pána!
62 Velebte Pána, měsíci, slunce, *
63 vy hvězdy na nebi, velebte Pána! –
64 Velebte Pána, vy deště a rosy, *
65 bouře a vichry, velebte Pána!
66 Velebte Pána, ohni a žáre, *
67 mrazy a vedra, velebte Pána! –
68 Velebte Pána, lijáky, sněhy, *
69 ledy a zimy, velebte Pána!
70 Velebte Pána, sněhy a jíní, *
71 vy dny a noci, velebte Pána! –
72 Velebte Pána, světlo i temno, *
73 blesky a mraky, velebte Pána!
74 Okrsku zemský, zvelebuj Pána, *
věčně jej chval a oslavuj jej! –
75 Velebte Pána, vy hory a vrchy, *
76 všechno, co na zemi pučí, chval Pána!
77 Velebte Pána, prameny vody, *
78 moře a řeky, velebte Pána! –
79 Velebte Pána, zvířata moří, †
jakož i vše, co se ve vodách hýbe, *
80 nebeští ptáci, velebte Pána!
81 Pána chval, zvěři divá i krotká, *
82 rody všech lidí, velebte Pána! –
83 Izrael ať vždy jen velebí Pána: *
věčně ho chvalte a oslavujte!
84 Velebte Pána, vy kněží Páně, *
85 sluhové Boží, velebte Pána! –
86 Chvalte jej, věrní, duší i duchem, *
87 zbožní a pokorní srdcem, ho chvalte!
88 Velebte Pána, Ananiáši, Azariáši a Misaeli, *
věčně ho chvalte a oslavujte! –
Otce i Syna i svatého Ducha *
velebme věčně a oslavujme.
56 Pane, tys veleben na klenbě nebes, *
na věky chválen a oslavován.
(Na konci tohoto kantika se nepřipojuje zakončení Sláva Otci.)
Ant. 2 Pane, uč mě, aby můj strom neměl kořeny v zemi, ale v nebi, abych neposkytoval listí slov, ale spíš ovoce dobrých skutků.
Ant. 3 Bože, dal jsi nám život smrtí svého Syna a živíš nás jeho Tělem a Krví. Buď od nás navěky veleben!
Synové Církve, synové nového lidu, ať jásají nad Kristem, svým králem. (Hesychios)
1 Zazpívejte Pánu novou píseň, *
ať zní jeho chvála v obci zbožných!
2 Izrael ať raduje se z Tvůrce, *
děti Siónu ať Krále chválí!
3 Slaví jeho jméno v chorovodech, *
na bubny a citery mu hrají!
4 Pán v svém lidu našel zalíbení, *
vítězstvím on věnčí ponížené.
5 Ať se věrní mocně zaradují, *
ať i na svých ložích zaplesají! –
6 V hrdle svém ať Boží chválu mají, *
v ruce jílec dvousečného meče,
7 aby mohli pohanům se pomstít, *
aby vyřkli tresty nad národy,
8 uvázali v pouta jejich krále, *
do okovů jejich přední muže,
9 naplnili na nich psané právo. *
To je oslavou všech jeho zbožných.
Sláva Otci i Synu *
i Duchu Svatému,
jako byla na počátku i nyní i vždycky *
a na věky věků. Amen.
Ant. 3 Bože, dal jsi nám život smrtí svého Syna a živíš nás jeho Tělem a Krví. Buď od nás navěky veleben!
KRÁTKÉ ČTENÍ
KRÁTKÉ RESPONSORIUM
V. Spravedlivého vedl Pán *po správných cestách.
R. Spravedlivého vedl Pán *po správných cestách.
V. A ukázal mu království Boží.
R. Po správných cestách.
V. Sláva Otci i Synu * i Duchu Svatému.
R. Spravedlivého vedl Pán *po správných cestách.
ZACHARIÁŠOVO KANTIKUM
Ant. k Zachariášovu kantiku Albert oslavil Pána přísným životem, zbožnou modlitbou, láskou k bratřím, rozdáváním nauky.
Nebo:
Věnuj, můj synu, pozornost mé moudrosti a nakloň své ucho k výrokům mých úst. Neboť
Pán dal v moudrosti základy zemi a svou rozvahou upevnil nebesa.
Požehnaný buď Pán, Bůh Izraele, *
protože navštívil a vykoupil svůj lid.
A vzbudil nám mocného spasitele *
z rodu Davida, svého služebníka.
Jak slíbil od pradávna *
ústy svých svatých proroků:
že nás zachrání od našich nepřátel *
a z rukou všech, kteří nás nenávidí.
Slitoval se nad našimi otci *
a rozpomenul se na svou svatou smlouvu:
na přísahu, kterou se zavázal našemu otci Abrahámovi, *
že nám dá,
abychom mu beze strachu *
a vysvobozeni z rukou nepřátel
zbožně a spravedlivě sloužili *
po všechny dny svého života.
A ty, synu, budeš prorokem Nejvyššího, *
neboť půjdeš před Pánem, abys mu připravil cestu
a dal jeho lidu poznat spásu *
v odpuštění hříchů
pro slitování a milosrdenství našeho Boha, *
kterým nás navštívil Vycházející z výsosti,
aby se zjevil těm, kdo jsou ve tmě a v stínu smrti, *
a uvedl naše kroky na cestu pokoje.
Sláva Otci i Synu *
i Duchu Svatému,
jako byla na počátku i nyní i vždycky *
a na věky věků. Amen.
Ant. k Zachariášovu kantiku Albert oslavil Pána přísným životem, zbožnou modlitbou, láskou k bratřím, rozdáváním nauky.
Nebo:
Věnuj, můj synu, pozornost mé moudrosti a nakloň své ucho k výrokům mých úst. Neboť
Pán dal v moudrosti základy zemi a svou rozvahou upevnil nebesa.
PROSBY
S vděčností chvalme Krista, dobrého Pastýře, který dal život za své ovce, a pokorně ho prosme:
PANE, BUĎ PASTÝŘEM SVÉHO LIDU.
Kriste, ty dáváš Církvi pastýře, a jejich službou se ujímáš svého lidu,
— dej, ať v lásce těch, kteří nás vedou, poznáváme, jak nás miluješ.
Ty stále konáš skrze své zástupce službu pastýře a učitele,
— nepřestávej nás nikdy vést prostřednictvím svých služebníků.
Ty prokazuješ svému lidu skrze jeho pastýře službu lékaře duše i těla,
— ochraňuj náš život a veď nás ke svatosti.
Ty posíláš své svaté, aby slovem i příkladem vedli tvůj lid k tobě,
— na jejich přímluvu nás posiluj, abychom vytrvali na cestě, která vede k věčnému životu.
Otče náš, jenž jsi na nebesích,
posvěť se jméno tvé,
přijď království tvé,
buď vůle tvá jako v nebi, tak i na zemi.
Chléb náš vezdejší dej nám dnes.
A odpusť nám naše viny,
jako i my odpouštíme našim viníkům,
a neuveď nás v pokušení,
ale zbav nás od zlého.
Otče náš...
MODLITBA
Bože, tys naučil svatého biskupa Alberta uvádět v soulad lidskou moudrost a zjevenou pravdu;
veď nás, prosíme, ať jako on rozvojem vědeckého poznání hlouběji poznáváme tebe a více tě milujeme. Skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.
Pokud předsedá kněz nebo jáhen, rozpustí lid takto:
Pán s vámi.
R. I s tebou.
Požehnej vás všemohoucí Bůh,
Otec i Syn i Duch Svatý.
R. Amen.
Může použít i
jinou formuli požehnání z misálu.
Pokud má lid odejít,
řekne:
Jděte ve jménu Páně.
R. Bohu díky.
Pokud nepředsedá kněz nebo jáhen a při recitovaní jednotlivce se modlitba zakončí takto:
Pán nám žehnej,
ode všeho zlého nás ochraňuj
a doveď nás do života věčného.
R. Amen.
Denní modlitba Církve (breviář) ze serveru http://breviar.op.cz
elektronické texty © 2000-2023, Ing. Karel Mráček Dr.h.c. (fra Pavel, jáhen)
text breviáře © 2000-2016, Česká dominikánská provincie